TIHASE KALENDER
Vitali Bianki jutustuste motiividel
KEVAD
Kevad. Päike särab.
Kuulete, naabrinaine? - Kuulen, ega ma kurt ole.
Ütle nüüd, kui kõvasti karjuvad!
Kas on ööbik kohale lennanud või on konn platsis.
Vabandage, kas te saaksite vaiksemalt krooksuda?
Oi, mis sul seal peas on? - Talviku pesa.
Ta haub tibusid välja, talle on närveerimine kahjulik.
See on ebaõiglane! Ebaõiglane!
Mis? Kus? Kunas ebaõiglane?
Ebaõiglane! Ja teil kellelgi pole südametunnistust!
Mina olen korralik lind. Mulle pole veel keegi õiglusetust ette heitnud.
Aga lubage! Mina olen ka korralik.
Ei, mina! - Mina! - Ei, mina! - Mina olen ka korralik! - Laske lahti!
Milles asi? Millest selline ärevus elanikkonnas?
Selge, et midagi toimub, ainult pole selge, mis.
Ebaõiglane! Ebaõiglane!
Mis on ebaõiglane? Mis on ebaõiglane?
Mis see ebaõiglane on, ah? Mis?
Ebaõiglane! Ebaõiglane!
Mis on ebaõiglane? Öelge!
Tasem, ärge lärmake! Hirmutate tulevased linnupojad ära.
Mis on ebaõiglane?
See, et kõigil on oma majakesed, aga minul mitte. See just!
Korralagedus!
Ma olen ärritunud ja nördinud. - Mina olen ehk rohkem nördinud kui teie.
Minust rohkem ei saa nördinud olla.
Ei, saan olla! - Ei, te ei saa! - Saan! - Ei saa! - Ei, saan, saan!
Vaene konn.
Selge, et midagi toimub, ainult pole selge, mis.
Võtan selle asja enda peale. Kohustan hiirt aitama konnal maja ehitada.
Aga sina, tihane, jälgi asja. Kõik kohtadele!
Maja on valmis. - Ela rõõmsalt!
Kui hea majake, kui kepslev!
Oi, ma ei või! Oi, kõdi on!
Vaata siis, kes mu sääri kõditab! Konnake, konnake, ma söön su ära.
See on ebaõiglane! Ebaõiglane! Eba...
Just see on ebaõiglane, et sa mu konna ära sõid.
Ebaõiglane! Ebaõiglane!
Tõesti, kuidagi pahasti kukkus välja. Mulle pole võõrast vara tarvis. Võta!
Noh, kohe söön su ära.
Ai, see pole õiglane. Vähe sellest, et maja ära lõhuti, tahetakse veel ära ka süüa!
Vaene konn.
Linnud on ikka täitsa loomastunud, kodutu konna tahavad ära süüa.
Kõik on selge, aga täiesti mõistetamatu.
Hani, mis ta seal mõmiseb?
Ta ütleb, et konn ehitas tema jalgade peale pesa, aga see kõditab teda.
Kas mulle ei tee kõdi siin selliselt lobiseda?
Haigur paneb ette konn ära süüa.
Siis pole enam mingeid probleeme. - Õiglane.
Kes on poolt? - Mina olen vastu!
Kõigepealt andke maja, alles hiljem sööge ära.
Õiglane.
Võtan selle asja enda peale. Karu, jäta talle oma maja.
Meil on vaja kõigil järele mõelda.
Konn tahab maja. Haigur tahab konna.
Maja on tähtsam.
Andke kõik oma kodud, las valib.
Mina esimesena. - Pole kindel, võibolla mina esimesena.
Ei, mina! - Ei, mina olen esimene! - Ma toon oma maja ka. - Ja mina.
Liiga avar.
Liiga pime.
Liiga kitsas.
Liiga valge.
Ära uppus!
Uh, kui hea! Märg.
Mitte nii nagu teie lollakates majades. - Ma sain aru, sain aru!
Tähendab, et sellist kodu on konnal vaja - tiiki! Just!
Kas oled rahul? - Jaa.
Õnnelik? - Jaa.
Maja sul nüüd on? - On.
Tule siia, läheb söömiseks!
Haigur räägib, et isu on kadunud.
Minge laiali! Kõigil on palju tegemist, varsti on suvi.
Hei, teie! Vaadake mind! Ma võitsin kõiki, sain kodu.
Tasa! Tasa! Talvike haudus tibud välja! Vot see on tähtis!
Jutustas Pastella